Kyndighet+med+sosiale+medier

=KYNDIGHET MED SOSIALE MEDIER=

1. INNLEDNING
Måten vi samhandler og kommuniserer på har ganske nylig endret seg radikalt. Vi har gått fra å være et samfunn med informasjonsknapphet til å ha informasjonsoverflod. Hvordan skal man klare å orientere seg i denne informasjonsjungelen? Hvilke kunnskaper og kompetanse trenger man for å kunne ta i bruk den teknologien som finnes på en produktiv og konstruktiv måte?

Sosiale medier gjør det mulig for enhver som ønsker det å publisere sine teorier, tanker og meninger. Det finnes enorme mengder blogger, fora og artikler om alt fra mote til politikk. Når innholdet ikke lengre er kontrollert av en redaktør eller annen med fagkunnskap, hvordan skal man da vite hvilke kilder som er troverdige eller ikke?

Nicolas Carr skrev I 2003 en artikel – IT doesn't matter – om at IT ikke lengre er et konkuransefortrinn for en bedrift da alle har tilgang på den samme teknologien. Men selv om alle har tilgang på den samme teknologien, så betyr ikke det at alle klarer å utnytte mulighetene de ulike IT vektøyene gir. Om teknologien er nyttig eller ikke kommer ikke an på teknologien, men på kunnskapene til de som benytter den.

Howard Rheingold har lansert begrepet Social Media Literacy om kunnskaper og egenskaper et menneske i det 21. århundre trenger for å kunne benytte teknologien på en produktiv og konstruktiv måte. Men hva innebærer egentlig Social Media Literacy? Og hva skiller Social Media Literacy fra Digital Literacy? For å forstå det, må vi først prøve å komme frem til noen definisjoner. Ut i fra disse definisjonene vil vi foreta en kortfattet analyse av hva slags kompetanse vi og de personene vi kjenner har på området Social Media Literacy og lage et forslag til hvordan denne kompetansen kan økes.

2. DEFINISJONER - DIGITAL LITERACY VS SOCIAL MEDIA LITERACY
For å få tak på uttrykkene, kan det være nyttig se hva som ligger i ordene som inngår, og prøve å finne gode norske betegnelser.

For å ta de enkleste først, svarer engelske **//skills//** til dyktighet eller mestring, og vi velger da å bruke **//mestring//** på norsk, eventuelt mer spesifikt //teknologimestring//. Ordet **//social,//** //sosial,// kan ha mange betydninger, men i denne sammenhengen viser det til //interaksjon med andre individer//.

Når det gjelder //literacy//, ser det ut til å ha gått akademisk inflasjon i kombinasjoner hvor dette ordet inngår. En liten runde i fagmiljøene avdekker f.eks //computer literacy, cyber-literacy, internet literacy, network literacy, digital literacy, information literacy//. Men en definisjon står fram og ser ut til å ha fått fotfeste (Christ og Potter, 1998): 'To access, analyze, evaluate, and create messages in a variety of forms.' For å kunne inneha //literacy// må man altså mestre både tilgang, analyse, evaluering og det å skape innhold. Tradisjonelt svarer det engelske ordet literacy på norsk til lese- og skriveferdigheter, kyndighet i alfabetet. Det kunne derfor vært fristende å velge kyndighet som nøkkelord, med "digital kyndighet" og "kyndighet med sosiale medier" som norske begreper. Men i tilgjengelige nettreferanser ser det ut til at moteordet //kompetanse// allerede har vunnet innpass. De norske begrepene blir altså //digital kompetanse// og //kompetanse med sosiale medier//.

La oss se hva Howard Rheingold legger i disse begrepene, først og fremst i nøkkelartikkelen Attention and other 21st-century Social Media Literacies. I ingressen sier han: 'We need to go beyond skills and technologies. We need to think in terms of literacies.' Her framsettes det altså et skille mellom //skills// (mestring), og //literacy// (kyndighet eller kompetanse). Mestring av en teknologi er noe du har nytte av også alene, mens ordet sosial i denne sammenhengen signaliserer interaksjon med andre individer.

Begrepet //Digital literacy// bruker Rheingold bare ett sted i denne artikkelen, nemlig i første fotnote: 'These broad outlines of digital literacies are necessarily condensed, especially network awareness. (...)'. Rheingold bruker altså Digital Literacy som et direkte synonym til Social Media Literacy.

//Social Media Literacy// er i Rheingolds språkbruk det å kunne utnytte nett-mulighetene til samvirke og samhandling med sine medmennesker. I artikkelen 'Writing, Reading, and Social Media Literacy' bruker han det å lære seg å bruke nettfora som eksempel, enten det er sosiale nettverkstjenester som Facebook, eller blogger og wikier. Det sentrale er fellesskapsaspektet, den mellommenneskelige interaksjonen som ligger i leddet sosial. I dette videoklippet om kritisk bruk av media ('Howard Rheingold on Crap Detection'), framsetter han følgende formel: Skills + Community = [Social Media] Literacy. Altså, [teknisk] mestring + fellesskap = [sosial] kompetanse.

Oppsummert ser vi at Rheingold skiller veldig tydelig mellom //det å mestre nett-teknologien// og //det å ha kompetanse på sosiale medier,// men at det ikke er i begrepene Digital Literacy og Social Media Literacy han legger dette skillet. Vi kommer nærmere tilbake til innholdet i hans Social Media Literacy i neste kapittel.

En annen akademisk kilde vi vurderer som relevant, er David Buckingham, Professor of Education ved London University, som i innledningen til sin bok Defining Digital Literacy (2010) skriver: 'Attention is now focusing on the issue of what young people need to know about technology – that is, the forms of competence and understanding they need if they are going to use technology effectively and critically. The debate is now about ‘digital literacy’. And yet digital literacy is often narrowly defined, as merely a matter of technical skill. (...) Outside school, children are engaging in these media [i.e. the internet etc.], not as technologies but as cultural forms (...) Digital literacy, in my account, is about these means of cultural understanding.' Buckingham er altså bevisst det samme skillet som Rheingold påpeker mellom teknologimestring og kompetanse med sosiale medier, eller //kulturforståelse// som Buckingham kaller det. Men etter å ha konstatert at mange omtaler teknologimestring som Digital Literacy, framsetter han som sin terminologiske løsning å tilføre denne nye kulturforståelsen som utvidet innhold i begrepet Digital Literacy. Social Media Literacy nevnes ikke.

I norsk offentlighet ser det ut til at //Digital kompetanse// er et sekkebegrep for både teknologimestring, Digital Literacy og Social Media Literacy. ITU (Forsknings- og kompetansenettverk for IT i utdanning): "Digital kompetanse er ferdigheter, kunnskaper, kreativitet og holdninger som alle trenger for å kunne bruke digitale medier for læring og mestring i kunnskapssamfunnet." (ITU, 2005). Om seg selv sier de: "ITU fokuserer spesielt på den nasjonale kunnskapsbygging om digital dannelse og digital kompetanse." Her framholdes altså //digital dannelse// som en annen ferdighet enn //digital kompetanse//. I den norske regjerings program for digital kompetanse rettet mot grunnskolen heter det i avsnittet God IKT-bruk: "(...) grunnleggende ferdigheter i bruk av digitale verktøy er integrert i alle fag. (...) skolen [må] forholde seg til barn og unges nettbruk og utviklingen av identitet og sosial kompetanse gjennom nettsamfunn og lignende." Det ser altså ut til at man er bevisst et skille mellom teknologimestring og kompetanse med sosiale medier.

Konklusjon: Begrepsbruken er preget av en terminologi i støpeskjeen, der definisjonene ikke har satt seg i en utbredt akademisk aksept. Vi støtter fullt ut Rheingolds ønske om å skille mellom teknologisk mestring (digital/technological skills) og kompetanse med sosiale medier (Social Media Literacy), men konstaterer at det ikke er begrepene Digital Literacy og Social Media Literacy han bruker som betegnelse på disse motsetningene. I den norske virkeligheten ser vi at kunnskapsdepartementet viser at de er bevisst det samme modenhetsskillet, og at ITU prøver å etablere begrepene digital kompetanse og digital dannelse.

3. SOSIALE MEDIER OG RHEINGOLDS FEM KOMPONENTER
Sosiale medier er kanaler og plattformer som gjør det mulig å dele informasjon og samhandle med andre mennesker via nettverk som internett eller intanett. Et kjennetegn er at aktiviteten er brukerstyrt og gjerne uformell. Ny teknologi gir oss nye måter å jobbe på, og ved hjelp av sosiale medier kan man innhente kunnskap, dele tanker og ideer og videreutvilke disse ved hjelp av interaksjon med andre brukere.

Eksempler på kjente sosiale medier er :
 * Facebook – Verdens mest populære nettsamfunn med over 500 millioner brukere
 * LinkedIn – Sosialt nettverk primært for næringslivet, har mer profesjonell karakter enn Facebook
 * YouTube – Nettsted der du kan dele videoklipp
 * Twitter – Mikroblogging der man kan sende meldinger på inntil 140 tegn
 * Wikipedia - Leksikontjeneste der brukerne legger inn og oppdaterer informasjonen



Social Media Literacy er kunnskap om og ferdigheter i å benytte sosiale medier på en konstruktiv måte; hvordan man bruker teknologien og hvordan man bruker hodet sammen med teknologien og sammen med andre mennesker, basert på det grunnleggende prinsippet //informed concent,// opplyst samtykke.

Howard Rheingold anser i de refererte videoklippene Social Media Literacy som avgjørende for hvilken betydning Internett vil få på utviklingen framover. Han har trukket fram fem hovedkomponenter (egentlig //literacies//, kompetanser) som inngår, og alle disse fem må fungere sammen for at vi skal kunne snakke om virkelig kyndighet i omgangen med sosiale medier (kilde: [|Attention, and Other 21st-Century Social Media Literacies]).

De fem komponentene er:

Rheingold opererer med to typer oppmerksomhet: //Søkende oppmerksomhet (Searchlight attention)// og //fokusert oppmerksomhet (focused attention).// Han framhever viktigheten av å lære seg selv å kjenne og bli bevisst på hvilken type oppmerksomhet man bruker og bør bruke i ulike situasjoner.
 * 1) Oppmerksomhet (Attention) **

Hjernen vår blir konstant utsatt for millioner av inntrykk fra sansene våre. Da hjernen ikke klarer å prosessere alle intrykkene har den utviklet et filter som gjør at man til en hver tid bare oppfatter 7 +/- 2 inntrykk. Så når man sitter med PC’en i fanget, ser på TV, snakker i telefonen og gjerne snakker på MSN samtidig, sier det seg selv at ikke alle aktivitetene får samme oppmerksomhet. Man må lære seg å være bevisst sin egen tilstedeværelse og hvordan man fordeler oppmerksomheten.

Ved bare det å delta endres du fra passiv forbruker til å bli en aktiv samfunnsdeltaker. Men målet er å forstå deltakelsens retorikk, vite hvordan man kommuniserer synspunktene sine overfor medborgerne på produktivt vis og delta på en måte som gir verdi til andre såvel som deg selv.
 * 2) Deltakelse (Participation) **

Ved å delta aktivt i sosiale medier kan du være med og påvirke den verden som omgir oss. En av grunntankene ved demokratiet er at man gjennom en fri og åpen diskusjon skal kunne påvirke beslutninger i samfunnet.

Å gjøre ting sammen gir generelt mer gjennomslagskraft enn å gjøre det alene. Med de eventyrlige samarbeidsmulighetene de sosiale mediene byr på, er det egenskapene //oppmerksomhet// og //deltakelse// som danner grunnlaget for godt samarbeid på nett.
 * 3) Samarbeid (Collaboration) **

Opptøyene Egypt som førte til president Hosni Mubaraks avgang ble organisert via sosiale medier som Facebook og Twitter. Dette på tross av at myndighetene prøvde å kutte tilgangen til Interne tt. Et annet eksempel fra her hjemme i Norge er 17 år gamle Magnus Nyborg som fikk Coca-Cola til å produsere Urge på 1,5-liters flaske igjen etter at han opprettet en Facebook-gruppe for å få den tilbake i butikkene.

De tekniske nettverkene støtter opp under menneskets grunnleggende evne til å danne sosiale nettverk. Det har alltid utgjort en vesentlig del av det å være menneske, men i dagens sammenkoblede samfunn er både antallet og variasjonen av folk vi kan kontakte kraftig utvidet. Det gjelder å forstå betydningen av //omdømme// og hvordan //nettets dugnadsmekanisme// fungerer (//diffuse reciprocity//, diffus gjensidighet, innebærer at man bidrar motivert av gevinst på lang sikt).
 * 4) Nettverksbevissthet (Network Awareness) **

 I følge David P. Reed kan nytten av store nettverk, spesielt sosiale nettverk, skalere eksponenielt med størrelsen på nettverket. Jo flere som deltar, jo større er nytteverdien.

Nettverkstilværelsen stiller nye og større krav til oss som lesere i det å skille en god kilde fra en dårlig. Hva eller hvem på nettet er pålitelig eller ikke? Trinn en er å vite hvordan du formulerer det riktige spørsmålet i søkemotoren. Trinn to er å sjekke hvem forfatteren er, hvilke kilder han bruker, og hva andre sier om ham. Siste trinn er å lære å forholde oss til en overflod av informasjon, filtrere og plukke ut hva vi kan tenke oss å bruke nå og senere.
 * 5) Kildekritikk (Critical consumption, Crap detection) **

Da vi begynte å lete etter informasjon til denne oppgaven fant vi mange ulike kilder om temaet. Blant annet en sak fra Edelman Digital om Do Media Literacy, Digital Literacy, and Social Media Literacy Intersect. Vi brukte Rheingolds råd og stilte spørsmålet: Hvilken kvalitet har akkurat denne informasjonen? Hvem har skrevet det, og hvordan blir vedkommende vurdert av andre autoriteter? Forfatteren er en Katlen Tillman, utdanning er ikke oppgitt, hun jobber i et PR-byrå i Seattle, riktignok med Social Media som spesialområde. Vi fant ikke noen vitenskapelige referanser til henne (søk på http://scholar.google.no). Og valgte derfor å 'filtrere bort' denne kilden.

media type="custom" key="8407480"

Det er ikke nok å ha kunnskap om hvordan man benytter teknologien, man må også ha forståelse for hvordan det fungerer. Varaordfører Rita Ormbostad (H) i Aure skrev denne meldingen på facebook etter at Stella Mwangi vant den norske MGP-finalen i februar 2011: ”Gi mæ sama, isbjørna å moskusa! Æ syns d e d vi ska sæll, å itj at vi har åpne asylmottak!!!!”
 * Et eksempel på manglende kyndighet med sosiale medier**

Hun hadde nok kunnskaper om teknologien til å opprette konto, delta i det sosial nettverket og publisere meldingen, men manglet forståelse for hvordan sosiale medier fungerer - i form av nettverkseffekter og manglende skille mellom privat og offentlig person.

I ettertid har hun kommet med denne uttalelsen til NRK: //”Nå har jeg blitt klar over hvor langt sosiale medier rekker, og vil være veldig bevisst på det fra nå av. Det har vært en tung dag der jeg har fått mange stygge meldinger.”//

4. KYNDIGHET MED SOSIALE MEDIER - KOMPETANSEANALYSE
Som beskrevet i kapittel 3 har Howard Rheingold definert fem hovedkomponenter som inngår i kyndighet med sosiale medier. Vi har valgt å bruke disse fem hovedkomponentene som grunnlag for kompetanseanalysen. Vi vil presisere at vi ikke prøver å finne gjennomsnittborgeren med denne analysen, men den kan gi oss en viss pekepinn på kyndigheten folk i vårt samfunn har med sosiale medier.

Arne Krokan har publisert en artikkel, ”Gamliser, digitale immigranter og innfødte”, der han deler befolkningen inn i tre store grupper med hensyn på digital kompetanse. Disse gruppene kaller han ”digitalt innfødte”, ”digitale immigranter” og ”gamliser”. De ”digitalt innfødte” er streamere, always on, de snakker engelsk som innfødte og tar teknologien for gitt. De ”digitale innvandrerne” plukker opp de elementene som de finner nyttige i sin egen hverdag, mens ”gamliser” i det store og hele ikke har digital kompetanse. Vi vil med resultatene fra kompetanseanalysen prøve å finne hvor grensene mellom de ulike gruppene går.

Deltakerne i kompetanseanalysen er oss selv samt folk vi kjenne. På denne måten har vi fått mennesker med ulik alder og med ulikt utdannelsesnivå med i kompetanseanalysen. Vi har valgt å skille deltakerne med hensyn på høyere utdannelse og ikke høyere utdannelse, der høyere utdannelse er høyskoleutdannelse eller lignende. Fem spørsmål er formulert hvor hvert spørsmål tar for seg et aspekt ved hver av Rheingolds fem hovedkomponenter. Ved å stille spørsmål som deltakerne skal svare på får vi ikke målt det reelle kompetansenivået, men er avhengig av selvinnsikten og oppriktigheten til deltakerne. Deltakerne har svart på spørsmålene ved bruk av en poengskala (0-6). Etter høyere sum en får, etter bedre kyndighet med sosiale medier har man. Spørsmålene og resultatene fra kompetanseanalysen finner du her.

Ut fra kompetanseanalysen ser vi at når det gjelder oppmerksomhet er det ikke noe klart skille på utdannelsesnivå om man klarer å fordele oppmerksomheten sin der den behøves til en hver tid. Det er derimot et skille på alder. De under 30 år har jevnt over noe høyere resultater enn de over 30 år. Det er noen få unntak til denne observasjonen, men de er tydelig at det er et skille rundt 30 år.

Alle deltakerne, bortsett fra en under 60 år, deltar på minst et sosialt medium, mens det er noen unntak på at folk over 60 år deltar på sosiale medier. Dette tyder på at ”gamliser” er omtrent 60 år eller eldre. Det er heller ikke slik at de med høyere utdannelse deltar på flere sosiale nettverk enn de uten utdannelse eller omvendt. Om deltakerne i denne kompetanseanalysen er aktive på de sosiale nettverkene de deltar i er ikke tatt hensyn til i denne undersøkelsen.

Når det gjelder samarbeid er det et tydelig skille på alder hvor mange grupper folk deltar i. Folk rundt 60 år eller mer er sjelden med i grupper sammen med andre. Dette henger selvsagt sammen med at de heller ikke deltar i noe særlig grad på sosiale medier. De under 30 år samarbeider ved å delta i grupper på internett i mye større grad enn de mellom 30 og 60 år.

Det er også et klart skille på alder over hvem som er mest kritiske til hva de legger ut på internett. Selv om de under 30 ikke er helt ukritiske til hva de legger ut på internett, er de over 30 år mye mer kritiske til hva de legger ut på internett. Til og med de over 60 år som ikke deltar på sosiale medier er kritiske til hva de ville lagt ut på internett. Dette ser heller ikke ut til å ha noe med utdanningsnivå å gjøre.

Kildekontroll er det ikke noe spesielle skiller på når det gjelder alder. De fleste tenker gjennom hvem som har skrevet det de leser og sjekker kildene. De fleste som er med i kompetanseanalysen har kommentert at det kommer helt an på hva de skal bruke den informasjonen de finner på internett til. Det er muligens en tendens til at folk med høy utdannelse sjekker kildene sine bedre/oftere enn andre.

Dersom vi ser på summen av alle 5 spørsmålene vi har stilt deltakerne, ser vi at de under 30 år har noe høyere totalsum enn de over 30 år. Dette viser at de under 30 år har bedre kyndighet med sosiale medier enn de over 30 år. Mye tyder på at vi kan kalle denne gruppen for de ”digitalt innfødte”. Vi ser også at de rundt 60 år eller eldre har noe lavere totalsum enn de som er yngre. Dette viser at de over 60 år har dårligst kyndighet med sosiale medier, noe som tyder på at denne gruppen er ”gamliser”. De mellom 30 år og opptil rundt 60 år har lavere totalsum enn de som er yngre, og høyere totalsum enn de som er eldre. Vi kan derfor kalle denne gruppen for de ”digitale immigrantene”. Det er likevel viktig å ikke glemme at alt ikke er så svart/hvitt som vi nå har gitt uttrykk for. Som vi ser av resultantene finnes det personer som har god kyndighet med sosiale medier som er over 60 år, og det finnes personer mellom 30 og 60 år som har mye bedre kyndighet med sosiale medier enn de under 30 år. Vi kan si at vi grovt sett har funnet hvor grensene mellom de ulike gruppene går.

Vi vil igjen påpeke at kompetanseanalysen bare er ment som en illustrasjon til problemstillingene. Rheingolds fem hovedkomponenter er sammensatte, og vi erkjenner at spørsmålene bare tar for seg ett aspekt ved hver av dem. Det er også problemer knyttet til selve poenggivingen innenfor hvert spørsmål, f.eks: bare det å delta i flere fora/grupper sier lite om hvordan man deltar. En annen svakhet med denne kompetanseanalysen er at den er basert på intervjuer. Vi får dermed ikke får målt det reelle kompetansenivået, men er avhengig av selvinnsikten og oppriktigheten til deltakerne.

5. EN PLAN FOR KOMPETANSEHEVING
Ut fra resultatene i kompetanseanalysen ser vi at de fleste har litt å gå på i kyndighetsnivå, og vil være tjent med å prøve å bli enda bedre til å dra nytte av de sosiale mediene. Så hvordan kan vi gjøre dette?

Det er svært viktig, som nevnt i kapittel 2, at den norske regjering har et eget program for digital kompetanse rettet mot grunnskolen slik at dette blir fokusert på fra man er barn.

For nettbasert læring kan man kan ta i bruk tidligere omtalte Howard Rheingold's Social Media Classroom. Dette er et nettsted som kan fungere som ramme for et læringsfellesskap, et ferdig opplegg for å samarbeide med andre om å utvikle sin egen kompetanse på bruk av sosiale medier. Det legges vekt på å engasjere elevene i å sammen aktivt konstruere kunnskap om saker som er viktige for dem, heller enn å passivt absorbere det fra tekster.

En annen måte å heve kompetansen sin på er å gå på fysiske kurs. Et eksempel på dette er kurset ”Teknologiendring og Samfunnsutvikling” arrangert av NTNU. På kurset lærer man at kompetanse består av kunnskap, ferdigheter og holdninger. Kunnskap kan en lese seg til, ferdigheter må trenes og holdninger utvikles ved refleksjon. For å bidra til kompetanseheving må deltakerne selv bruke aktuelle teknologier for å få forståelse for hvordan de fungerer. For å kunne forstå hva sosiale medier er, hvordan det fungerer og hvordan det påvirker samfunnet, er det ikke godt nok å bare lese om det. En lærer seg ikke å kjøre bil bare ved å lese teori, man trenger først og fremst praksis.

6. KONKLUSJON
Vi mener det er god faglig støtte for å skille mellom det å mestre teknologien, og det å kunne delta på de sosiale mediene i samsvar med Rheingolds fem hovedkomponenter - det han kaller Social Media Literacy. Men når han selv beviselig vekselvis omtaler dette som Digital Literacy, finner vi at det ikke er dekning for å bruke disse begrepene for å betegne skillet. Det er tydelig at dette er et fagfelt under utvikling, begrepene har ikke satt seg og blitt til en ferdig terminologi. Derfor er ingen av termene støpt i rustfritt stål.

Ut i fra vår kompetanseanalyse fant vi at de som var under 30 år hadde bedre kyndighet med sosiale medier enn de over 30 år. Mye tyder på at vi kan kalle denne gruppen for de ”digitalt innfødte”. For å heve kompetansen, må man selv ta i bruk de ulike sosiale mediene.

7. REFERANSER
Christ, W. G., Potter, W. J. (1998): Media literacy, media education, and the academy. Journal of Communication.

Rheingold, H. (2010): Attention and other 21st-century Social Media Literacies: [[]]

Rheingold, H (2008): Writing, Reading, and Social Media Literacy: [[]]

Carr, Nicholas (2003): IT doesn't Matter [@http://www.nicholasgcarr.com/articles/matter.html]

Miller, G. A.(1956): The magical number seven, plus or minus two: Some limits on our capacity for processing information [@http://psychclassics.yorku.ca/Miller/]

Buckingham, D. (2010): Defining Digital Literacy. Medienbildung in neuen Kulturräumen. VS Verlag für Sozialwissenschaften.[@http://dx.doi.org/10.1007/978-3-531-92133-4_4]

Krokan, Arne (2009): Gamliser, digitale immigranter og innfødte [@http://arnek.wordpress.com/2009/06/]